I forrige afsnit...
Albert og hans folk er de bedste. Albert er et retsmedicinsk geni.
Hvad venter du på? Vi har travlt.
Pigen skal begraves i morgen, og halvdelen af dagen er gået.
Dr. Lawrence Jacoby, agent Cooper.
Laura var min patient.
I skylder mig ti kilo. Leo trænger til nye sko.
Robert, jeg noterer mig din modvilje mod at tale med mig, din far.
Her er nøglen. Hovedbogen ligger derinde.
To bøger...
Når du mindst venter det...
Vi må danse, Sarah. Vi må danse for Laura.
Leland! Giv mig det!
Harry? Det er Cooper.
Mød mig til morgenmad kl. 7 i hotellobbyen.
Jeg ved, hvem der dræbte Laura Palmer.
Diane, 7.15. Jeg tager hen på stationen efter morgenmaden.
Derfra tager vi til Laura Palmers begravelse.
Godmorgen, oberst Cooper.
Agent, Audrey. FBI-agent.
FBI-agent.
Vil du gøre mig selskab til morgenmaden?
- Jeg har travlt. - Med hvad?
Audrey, din parfume dufter helt fantastisk.
- Synes du virkelig? - Ja. Tag plads.
Er du sød at skrive dit navn? Her.
Okay.
Jack med Et Øje.
Der er noget, du gerne vil fortælle mig.
Er der?
Du skubbede denne seddel ind under min dør i forgårs.
Gjorde jeg?
Jeg ville hjælpe dig. For Lauras skyld.
Du og Laura var jo ikke venner.
Nej, men jeg forstod hende bedre end alle andre.
- Hvad er "One-Eyed Jacks"? - Et sted oppe nordpå.
- Mænd kommer der. - Og kvinder?
Kvinder...arbejder der.
Arbejdede Laura der?
Det ved jeg ikke. Hun arbejdede i min fars stormagasin.
- "Hornes"? - Opkaldt efter ham selv.
I hvilken afdeling?
Parfumeafdelingen.
- Ligesom Ronnette Pulaski. - Virkelig?
Den højre hældning i din håndskrift tyder på en romantisk natur.
Et hjerte, der længes. Pas på.
Ja?
Jeg må bede dig om at gå nu. Politiarbejde.
Tak, fordi du ville tale med mig.
Trudy, to kaffe til, tak.
Harry, Lucy...
Det er en fantastisk smuk morgen.
Pandekager, smeltet smør, sirup, let opvarmet, en skive skinke.
Intet kan slå smagsoplevelsen af sirup blandet med skinke.
Pandekager, en skive skinke.
Hvem dræbte Laura Palmer?
Lad mig fortælle om min drøm.
- Tibet? - Nej.
Du var med. Også du, Lucy.
Min drøm er en kode, der bare skal brydes.
Bryd koden, opklar forbrydelsen.
"Bryd koden, opklar forbrydelsen."
I min drøm ser Sarah Palmer sin datters morder.
Hawk tegnede hans billede.
Jeg blev ringet op af en enarmet mand ved navn Mike.
- Morderens navn var Bob. - Mike og Bobby?
Nej, en anden Mike og en anden Bob.
De boede oven over en butik.
De havde en tatovering. "Ild, vær min følgesvend".
Mike skar sin arm af.
Bob svor, han ville dræbe igen, så Mike skød ham.
Ved l, hvordan drømme opstår?
Egentlig ikke.
Acetylcholin-neuroner affyrer højspændingsimpulser ind i hjernen.
lmpulserne bliver til billeder, som bliver til drømme, men...
...ingen ved, hvorfor vi vælger bestemte billeder.
Hvordan endte drømmen?
Pludselig var det 25 år efter. Jeg var gammel, sad i et rødt rum.
Der var en dværg og en smuk kvinde.
Dværgen talte om tyggegummi
og sagde, hans kusine lignede Laura Palmer, hvilket hun gjorde.
- Hvilken kusine? - Den smukke kvinde.
Hun er fuld af hemmeligheder.
Hendes arme kan bøje bagud.
Hvor hun kommer fra, synger fuglene smukt
og der er altid musik i luften. Dværgen dansede.
Laura kyssede mig og hviskede morderens navn til mig.
Hvem var det?
Det kan jeg ikke huske.
- Fandens også! - Fandens også!
Harry, din opgave er enkel: bryd koden, opklar forbrydelsen.
Ja?
Der er ballade.
Bliv der, jeg kommer.
Det var Andy. Der er ballade i lighuset.
Albert.
De er utrolig kynisk.
Iskold over for menneskelig svaghed. Kan De slet ikke føle medlidenhed?
Jo, den driver af mig. Jeg er følsomheden selv.
Jeg har rejst flere tusinde kilometer
og tilsyneladende flere århundrede til denne sump
for at udføre nogle prøver.
Jeg forlanger ikke, at De forstår dem.
Jeg beder Dem bare om at fordufte, så jeg kan udføre mit arbejde!
Laura Palmer skal til kirkegården.
Hvis De tror, vi går uden hende, må De være bindegal!
Så, så!
Rolig, Mr Rosenfield.
Leland Palmer kunne ikke være her i dag
men jeg taler for alle, også familien Palmer
når jeg siger, vi værdsætter og forstår betydningen af Deres arbejde.
Men som deres repræsentant, må jeg insistere på
at vi også tager hensyn til familien Palmers følelser.
Mr Horne, jeg ved, at Deres position i denne by
er lig med korruption og uoprigtighed
og irriterende floskler.
Men dumhed er ikke nødvendigvis forbundet med selvsamme position.
Så hør godt efter. I kan begrave hende når som helst.
I graver et hul, lægger kisten ned.
Jeg, derimod, kan ikke udføre disse prøver næste år
næste måned, næste uge eller i morgen. Det skal være nu.
Jeg skal skære en del
så gå hjem og sæt jer i gyngestolen og lav snittearbejde.
Så er det nok. Jeg tager kontrollen, og De rører ikke Laura...
Hvad fanden foretager De Dem?
- Mine herrer. - Hvad foregår der?
Gudskelov.
Den gamle nar forstyrrer efterforskningen. Læg ham i håndjern.
Laura må ikke blive begravet. Han er umenneskelig.
Hvad skyldes problemet?
Jeg tåler sjældent fjolser, og aldrig fjolser i embeds medfør.
Hold de fjolser væk. Er det forstået?
Jeg har snart fået nok af dine fornærmelser.
Jaså?
Nå, men jeg har snart fået nok af tåber og halvhjerner
fjog, torsk, drog og kluddermikler.
Og du, din bondeknold, din hjernelamme idiot
har du fået nok af mig?
Ja, det har jeg.
Hvor passende.
Vent i bilen, Harry.
Den gode gamle knytnæve, hvad? Prøv med en byge af kugler.
Så er det nok. Sheriffen mente det ikke.
- Han slog mig. - Det var sikkert overlagt.
Albert, frigiv pigens lig til familien med det samme.
Hav resultaterne parat kl. 12. Det er en ordre.
Tak, agent Cooper.
lnvitation til kærlighed.
Med Martin Hadley som Chet...
...Selena Swift som Emerald og Jade...
...Evan St. Vincent som Jared Lancaster...
...og Jason Denbo som Montana.
Min elskede datter Jade...og Emerald.
Grundet mine økonomiske problemer vil jeg gøre en ende på det.
Jeg håber, I har styrke til at fortsætte uden mig. Jeres far...
Onkel Leland?
Madeleine?
Maddy? Er det dig?
Onkel Leland...
Det gør mig meget ondt.
Hank vil givetvis værdsætte din urokkelige hengivenhed.
Din mand har været en eksemplarisk indsat.
En inspiration for vagter såvel som medindsatte.
Han går dagen i møde med smil på læben
og tackler modgang med et venligt ord.
Hanks høring om prøveløsladelse finder sted i morgen.
Hvis alt går glat
og med din fulde støtte
kan han blive løsladt kort efter.
Spørgsmål?
Nej.
Vil du hjælpe med at finde det job, som kan holde Hank på rette vej?
- Ja. - Hvordan?
Jeg ejer RR, mr Mooney.
Du er flot pige, Norma.
Her kommer sikkert mange fyre og bejler til dig.
Hvordan holder du dem fra livet?
Jeg fortæller dem, jeg har en voldelig og jaloux mand
som sidder inde for drab.
Og at han forventer at tjene samfundet igen meget snart.
Det er vist alt for i dag, mrs Jennings.
Nu har jeg aldrig set magen!
Ænder i søen!
Fortæl mig om Leo Johnson.
Leo er en af dem, man holder øje med.
Indtil videre har vi ikke taget ham med fingrene i kagedåsen.
Godmorgen, Leo.
Hvem fanden er han?
Det er agent Cooper. FBI.
Vi vil gerne stille dig et par spørgsmål.
Så spørg.
"Leo". Er det kort for "Leonard"?
Er det et spørgsmål?
- Kendte du Laura Palmer? - Nej.
- Hvor godt kendte du hende? - Jeg kendte hende ikke.
Du lyver.
Jeg vidste, hvem hun var. Det gjorde alle.
- Har du et generalieblad? - Nej. Tjek det bare.
Ulovlig U-vending, april 1986.
Fuld og uterlig, november 1987.
September 88, vold under skærpende omstændigheder. Frafald af tiltaler.
Jeg har betalt min gæld til samfundet.
Hvor var du, da Laura Palmer blev myrdet? Ved midnatstid?
På landevejen. Jeg ringede til min kone Shelly fra Butte, Montana.
- Kan hun bekræfte det? - Hvis du spørger hende.
Robert?
Lad os tale lidt sammen.
Vil du tale om cigaretter? I dag?
Nej, men sluk den. Det er en grim vane, især for en atlet.
Jeg har været til mange begravelser. For mange.
Hver gang en mand dør i krig, dør han for tidligt.
Laura døde også for tidligt.
Ja, det gjorde hun.
Men vi har et ansvar over for de døde.
Ansvarsfølelse er samfundets støttepille.
Hver mand er ansvarlig for sine handlinger
og hver handling bidrager til samfundets bedste.
Hvad er det gode ved at lægge nogen i jorden?
Sådan opnår man en afslutning.
Ceremonier bidrager til forståelse
og viljen til at fortsætte uden de efterladte.
Du vil lære at fortsætte uden dem.
Herligt.
Jeg ved, at du oplever en modvilje mod
at indlade dig på meningsfuld konversation.
Det munder ud i en uløselig situation
og et ønske fra min side om at tvinge lidt visdom i dig.
Det er ikke nødvendigvis skidt.
Det kan være den eneste udvej.
Vær ikke bange, min søn.
Vi vil alle sammen være der.
- Bange for hvad? - Begravelsen.
Jeg er ikke bange for en skide begravelse.
Bange?
Jeg kan næsten ikke vente.
Bange?
Jeg vender op og ned på det hele!
Er I klar?
Vicesherif Hawk.
Agent Cooper, der er intet spor af den enarmede mand.
Led videre. Han er derude et sted.
Hvis nogen kan finde ham, er det Hawk.
- Er han "sportyder"? - Den bedste.
Hvad har du, Albert?
Nok til at redde din bagdel
og få min væk fra denne gudsforladte flække.
Lad høre.
Indholdet i plasticlommen fra Palmers dagbog: kokain.
Hun havde også kokain i sig.
Den lille dame havde en grim vane.
Vi har fibre fra sejlgarn på hendes håndled og overarme.
To slags sejlgarn.
Sejlgarnsfibre fundet i togvognen matcher dem på hendes håndled.
Ronnette Pulaski blev bundet med samme type sejlgarn.
Konklusion: hun blev bundet to gange forskellige steder på mordnatten.
En gang her, en gang her. Sådan her.
"Nogle gange bøjer mine arme bagud."
Vi fandt rester af pimpsten i stillestående vand foran togvognen.
Industrisæbe.
ldentiske partikler på Lauras nakke. Det er ikke hendes eget mærke.
Min konklusion: morderen vaskede hænder
og lænede sig ind for at kysse hende. Sådan her.
Du gode Gud...
Sårene på Lauras hals og skulder
lader til at være kradse- eller bidemærker.
Et dyr?
Se, det prøver at tænke.
Endelig et lille plasticfragment fra hendes mave
delvist opløst af mavesyre. Jeg rekonstruerer det på laboratoriet
eftersom faciliteterne her giver ordet "primitiv" en helt ny betydning.
Det lader til at være bogstavet 'J'.
Godt stykke arbejde, Albert.
Der kan være meget mere.
Sherif? Tiden er inde.
Undskyld os. Vi skal til begravelse.
Cooper, må jeg tale med dig under fire øjne?
Jeg anmelder overfaldet på mig i morges.
Du vil finde den fyldestgørende. Det kræver din underskrift.
Jeg skriver ikke under, Albert.
Hvabehar?
Jeg håber, du forstår mig. Jeg har ikke været her i byen længe.
Men i den korte tid har jeg set anstændighed, ære og værdighed.
Her har ofrene et ansigt.
De er ikke anonyme mennesker, der indgår i en statistik.
Laura Palmers død har påvirket hver enkelt mand, kvinde og barn
for her betyder hvert et liv noget.
Jeg troede, den levemåde var forsvundet, men nej.
Den findes her i Twin Peaks.
Det lyder, som om du har spist svampe fra omegnen.
Med din opførsel
er du heldig, jeg ikke skriver en rapport
der kunne begrave dig så dybt i Washington, du aldrig ville se solen.
Diane, 12.27.
Se, hvad min pensionsplan siger om investering i fast ejendom.
Jeg overvejer at købe en ejendom
til en fordelagtig pris.
Elsker du mig?
Ja.
Er den ny?
Ja.
Er den ikke smuk?
Hvordan ser jeg ud?
Du ser nydelig ud, Nadine.
Det var vidunderligt i går.
Min elskede Ed, du kom tilbage til mig.
Nu føler jeg rigtig, vi er sammen igen.
I gymnasiet
kiggede jeg altid på Norma og dig til fodboldkampene.
Hun var så smuk.
I var et meget flot par.
Men jeg vidste...
...at selv om...
...jeg kun var...
...en outsider...
...en lille grå mus...
Jeg vidste altid...
...at når du først lærte mig at kende...
...ville vi være sammen for evigt.
Det er ikke din motorcykel, vel?
Det er James.
Hvem James?
- Vi må ikke komme for sent. Klar? - Jeg tager ikke med.
Det er Laura, James.
- Jeg kan ikke. Jeg kan bare ikke. - James!
Jeg er ligeglad med, hvad lægen siger.
Bliver du ved med at forkæle ham, får han det aldrig bedre.
Lad os ikke diskutere det, mens Johnny er her.
- Johnny fatter ingenting. - Vi må være tålmodige, Ben.
Vær du bare det. I 20 år har jeg ventet på et tegn på intelligens.
Jeg giver mig ikke, Sylvia. Jeg har mine grænser.
Det ved jeg alt om.
Godt, fyr du bare dine giftigheder af.
- Du kan jo tåle det. - Det bliver man god til her i huset.
Sylvia, jeg skal gøre det soleklart for dig.
Vi kan ikke tage Johnny med til begravelsen i det latterlige antræk.
Så lad den store doktor Jacoby se, hvad han kan gøre.
Så gør du det.
Skal jeg virkelig ringe efter doktor Jacoby
hver evig eneste gang, der er bøvl med Johnny?
Gudskelov. Godt, få alle ind i bilen.
Jeg er Genopstandelsen og Livet.
Den, der tror på mig, skal, om han end var død
genopstå til livet.
Og de, der lever og tror på mig
skal aldrig dø.
For intet menneske lever alene
og intet menneske dør alene.
For lever vi, lever vi for Gud
og dør vi, dør vi for Gud.
Hvad enten vi lever eller dør, tilhører vi således Herren.
Herren velsigne de døde.
Således siger også Helligånden, for de er udfriet af deres pine.
Herren være med dig.
Lad os alle bede.
Herre, overgiv dette barn Laura til din evige omsorg og kærlighed
og lad os alle komme til dit himmelske rige
ved din enbårne søn, Vor Herre Jesus Kristus
som hersker ved Din side og Helligånden.
Een gud, nu og i evighed. Amen.
Jeg døbte Laura Palmer.
Jeg underviste hende i søndagsskole.
Og kom, som jer andre, til at elske hende med den særlige kærlighed
som vi forbeholder de egensindige og dristige.
Laura var kvik.
Hun var smuk, hun var charmerende.
Men først og fremmest tror jeg, at Laura var utålmodig.
Hun var utålmodig efter, at hendes liv skulle begynde
efter at verden skulle indhente hendes drømme og ambitioner.
Laura sagde, jeg snakkede for meget.
Den fejl vil jeg ikke begå i dag.
Lad det blot være sagt, at jeg elskede hende
og jeg vil savne hende resten af mine dage.
Amen!
Tak, Johnny.
Amen!
Hvad glor I på?
Hvad venter I på?
I giver mig kvalme.
Forbandede hyklere!
Alle vidste, hun havde problemer
men vi gjorde ikke noget.
Alle I gode mennesker...
Vil I vide, hvem der dræbte Laura?
Det gjorde I!
Det gjorde vi alle sammen.
Og smukke ord bringer hende ikke tilbage, så drop jeres bønner.
Hun ville alligevel have leet ad dem.
Du er en død mand! Du er død!
Så er det nok, Bobby. Det er nok!
Du er død!
Slip mig!
Du er død. Død!
Slip mig!
Min lille skat. Laura.
Laura! Laura!
Øjeblik, Lee.
Det er gået helt i kludder.
Du skal ikke også ødelægge det her.
Min skat.
Laura!
Her er faren, og her er datteren i kisten.
Jeg siger dig, Harry, han regner det aldrig ud.
Ed, det vil jeg gerne vædde på.
Lige på klokkeslettet.
Harry, stol ikke på hvem som helst. Han er ikke en af os.
Cooper, tag plads.
Harry, jeg fik din besked. Hawk. Big Ed.
Hvad siger du til et stykke friskbagt blåbærtærte?
Det lyder herligt. Norma, et stykke blåbærtærte, varm.
- Vaniljeis, kaffe. - Kommer straks.
Big Ed, hvor længe har du været forelsket i Norma?
Nå, Ed, det er vist din omgang.
Hvorfor skulle jeg komme, udover at nyde godt af menukortet?
Fortæl du det.
Nogen transporterer stoffer over grænsen ind i Twin Peaks.
I seks måneder har vi prøvet at foretage en anholdelse.
- Hvem er målet? - Jacques Renault.
Bartender på kroen. Vi tror, han er mellemmanden.
Ed har arbejdet som agent.
Den aften, du ankom, overvågede han Renault.
Vi tror, Renault kom noget i hans drink.
Jeg blev slået helt ud.
- Jeg vidste ikke, du var politimand. - Det er han ikke.
Det er vist uden for dit virkefelt.
Nogen sælger stoffer til skolebørn.
Det er alles virkefelt.
Jeg tilkalder Ed i særlige situationer. Han er ikke den eneste.
- Tak, Norma. - Velbekomme.
Det her må være tærternes himmerige.
Harry, vær venlig at fortælle mig, hvorfor jeg skulle komme.
Lad mig tale ud, selv om det lyder lidt bizart.
- Udmærket. - Twin Peaks er speciel.
Som en anden verden. Det har du bemærket.
- Ja, det har jeg. - Sådan kan vi lide det.
Men der er en ulempe ved det, som også er lidt speciel.
Det er måske prisen for det gode.
- Og hvad er det? - Der er noget ondt derude.
Noget meget, meget sært i de gamle skove.
Kald det, hvad du vil. En mørk kraft. En tilstedeværelse.
Det antager mange forme
men det har været der så længe, nogen kan huske.
- Vi har altid prøvet at bekæmpe det. - Vi?
Mænd før os. Mænd før dem.
- Flere, når vi er væk. - Et hemmeligt broderskab.
Skal vi tage agent Cooper med på en lille køretur?
- Hvorhen? - Book House.
Det er her, vi mødes.
- Det har vi gjort i 20 år nu. - "Vi" som i...?
Bookhouse-slænget.
- Kaffen er gratis. - Lyder godt.
Cooper, du kender James.
- Agent Cooper. - James.
- Dette er Joey Paulson. - Joey.
- Hvem er det? - Bernard Renault, Jacques bror.
Dørvogter på kroen.
Bernard kom over grænsen i morges med 30 gram kokain.
Jeg tænkte, vi skulle stille ham nogle spørgsmål.
- Solgte du stoffer til Laura Palmer? - Jeg sælger ikke stoffer.
Hvor meget betalte Jacques dig for at være narkohaj?
Jacques betaler mig ikke noget. Jeg er ikke narkohaj.
- Så de 30 gram var til eget brug? - Det stemmer.
Du sover vel ikke meget om natten, Bernie.
Din bror har ikke været på arbejde. Hvor har han været?
Det ved jeg ikke. Personlige anliggender.
- Hvem handler han med? - Hvorfor spørger du ham ikke?
Han kommer hjem i aften.
- For at arbejde på kroen? - Han er jo bartender, ikke?
Bernard, du sidder bundet til en stol.
Du og din bror er indblandet i en hel del ulovligheder.
Hvorfor i alverden skulle du sige os, hvor og hvornår vi kan finde ham?
- Ja? - Leo, det er Jacques.
- Hvad sker der? - Razzialyset er tændt.
- Bernard er på spanden. - Sikker?
Jeg så det selv. Du må få mig væk herfra, Leo.
- Hvor er du? - Telefonboksen ved Cash & Carry.
- Og jeg hader at vente. - Klap i. Jeg er på vej.
Hej.
- Hvor skal du hen? - Det behøver du ikke at vide.
Josie? Josie, hvad er der i vejen?
Ingenting.
Ingenting?
Gud, hvor er du smuk.
Noget er der vist i vejen.
Fortæl mig det.
Der vil ske noget frygteligt.
- De vil gøre mig fortræd. - Hvem? Hvem vil gøre dig fortræd?
Catherine. Catherine og Benjamin Horne.
Hvorfor tror du det?
Jeg hørte Catherine tale i telefon.
Hun sagde, jeg aldrig ville ane uråd.
Ligesom med Andrews død.
- Andrews død var et uheld. - Var det?
Catherine har regnskabsbøgerne i sit pengeskab.
To bøger, forskellige tal.
Andrew byggede det for mange år siden.
Jeg tror ikke, Catherine ved, at jeg kender til det.
Hvorfor har de mon to bøger?
Det skyldes som regel tyveri. Måske noget endnu værre.
Der var to. Jeg så dem selv.
- Du tror mig da, ikke? - Selvfølgelig.
- Det ser helt normalt ud. - Der var to.
Jeg sværger, der var to.
Har...har du set min grejkasse?
Næste gang du og den glade enke vil kigge i mit pengeskab
så spar jer besværet.
Opfør dig som en mand, og spørg mig.
Måske ligger den i bilen.
Dr. Jacoby?
Jeg så Dem ikke til begravelsen.
Jeg er en slet person, agent Cooper.
Jeg lader, som om jeg ikke er.
Men det er jeg.
Jeg sidder og lytter til deres problemer. Dag ud og dag ind.
De mennesker betragter mig som deres ven.
Men rent faktisk rager de mig en høstblomst.
Jeg troede ikke, at noget
eller nogen kunne trænge ind til mig igen.
Det ændrede Laura på.
Jeg kunne ikke komme i dag.
Det kunne jeg bare ikke.
Jeg håber, hun forstår.
Jeg håber, hun tilgiver mig.
Er det muligt?
Tror du, Andrew blev myrdet?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror, at det, de er ude på, er at tage savværket fra mig.
Så Benjamin kan få jorden.
Hvis det var sandt med Andrew...
...tror du så, de også vil dræbe mig? Tror du?
Josie...
Der vil ikke ske dig noget. Hverken nu eller nogensinde.
Ikke så længe jeg er her.
Tror du på sjælen?
På flere.
- Mere end én? - Sortefodslegende.
Sjæle, der våger, og giver liv til krop og sjæl.
En drømmesjæl, der vandrer.
Drømmesjæle...
- Hvor vandrer de? - På fjerne steder.
De Dødes Rige.
Er det der, Laura er?
Laura er i jorden, agent Cooper. Det er det eneste, jeg er sikker på.
For Laura.
Held og lykke.
- Vil du danse med mig? - Beklager.
Vil du ikke nok?
Dans med mig!
- Dans med mig. - Lad os være alene.
Dans med mig. Vil I ikke nok?
Dans med mig.
- Mr Palmer? - Leland.
Lad os følge Dem hjem.
Hjem...
Hjem. Hjem.